Den 17. november 1875 grundlagde en gruppe spirituelt interesserede Det Teosofiske Samfund i New York. De ledende stiftere var henholdsvis selskabets første præsident Henry Steel Olcott (1832-1907) og korresponderende sekretær Helena Petrovna Blavatsky (1831-1891). Blavatsky blev selskabets åndelige leder, og allerede i 1877 udkom hendes store hovedværk The Isis Unveiled.
Blavatsky forsøger i sin bog at påvise, at det, hun kalder teosofi, er kernen i alle religiøse, magiske, spiritistiske og filosofiske systemer.[1] Værket blev dog skarpt kritiseret for i virkeligheden at være sat sammen af citater fra ældre skrifter i den vestlige esoteriske tradition: W. E: Coleman har vist, at hendes arbejde bestod af vedholdende og konstant plagiering af omkring et hundrede samtidige tekster, som hovedsagelig var relateret til gamle og eksotiske religioner, dæmonologi, frimureri og den spiritistiske sag."[2][3] En sikkert mere objektiv gennemgang findes i Sylvia Cranston's biografi "H.P.B.", 1993, p. 379-387, som også påviser fejl begået af militærmanden og spiritualisten William Emmette Coleman, som næppe kan kaldes en objektiv forsker.[4]
Efter Blavatskys egne udsagn var bogen, bortset fra citaterne i den, dikteret hende ad åndelig vej af store mestre (mahatmaer eller adepter), hvis sjæle indfandt sig i hendes arbejdsværelse om natten. Det var specielt den buddhistiske terminologi, som appellerede til Blavatsky, og i 1879 flyttede hun derfor selskabets hovedsæde til Indien, først til Bombay og senere til Adyar ved Madras, hvor det stadig har til huse.[5][6]
© MMXXIII Rich X Search. We shall prevail. All rights reserved. Rich X Search